Översättning: ExtremePunkie
www.Undertexter.se -Ger dig större valmöjligheter
Skynda på, vi kan inte hålla dem tillbaka länge till.
Skynda.
Snabba på.
Upp med dig.
Snabba på nu.
Ingen nåd kommer att visas honom.
Läs upp domen.
Domstolens slutgiltiga dom.
Parfymören, Jean-Baptiste Grenouille kommer om två dagar -
- bli bunden vid ett träkors med sitt ansikte vänt -
- mot himlen.
Tolv slag skall utdelas till honom med en käpp i järn.
Tolv gånger skall han slås på sina armar, sina axlar -
- sina höfter, sina ben och skall -
- hänga kvar på korset tills döden inträffar.
All form av nåd som kan visas för den dömde är uttryckligen förbjudet.
I 1800-talets Frankrike levde en man som ansågs vara den mest begåvande av sin tid.
Hans namn var Jean-Baptiste Grenouille. Om hans namn fallit i glömska idag -
- beror det på att hans storhet sträckte sig över en domän omöjlig att bokföra:
De flyende dofternas domän.
Under den period vi talar om härjade en stank otänkbar för oss som lever idag.
Självklart var stanken värst i Paris, då det var den största staden i Europa.
Och tydligast framträdde den avskyvärda stanken på stadens fiskmarknad.
Där har du dom, jag ska hämta en till.
Det var här, på den mest stinkande plats i hela kungariket -
- Jean-Baptiste Grenouille föddes den 17 juli 1738.
Det var hans mors femte födsel, och alla hade fötts fram under hennes fiskstånd.
Och alla hade varit dödfödda, eller nästintill dödfödda.
Och innan kvällen skulle all sörja hamnat i floden ihop med fiskrenset.
Det skulle vara ungerfär likadant idag, men Jean-Baptiste valde annorlunda.
Vad är det här? Det är ju ett barn...
Vad pågår här?
- Det är en nyfödd. - Var är modern?
Hon var här nyss.
Hon försökte döda det. Hon försökte döda sitt eget barn.
Där är hon!
- Stanna där du är! - Mördare!
De första ljud som ljöd från Grenouilles läppar, sände hans mor till galgen.
Jean-Baptiste hamnade genom en officiell order på madame Gaillards barnhem.
- Hur många är det idag? - Fyra, eller tre och en halv.
- Som vanligt, mer död än levande. - Ta pengarna och skriv under.
- Flytta er. - Vart?
Sätt fart.
Skynda på.
Är den död?
- Den får inte ligga i min säng. - Vi kastar ut den.
- Tänk om den skriker? - Vi dödar den helt enkelt.
Håll hårdare.
Vad håller ni på med?
För madame Gaillard var Grenouille en inkomstkälla som alla de andra.
Barnen däremot kände genast att det var något annorlunda med honom.
Vid fem års ålder kunde Jean-Baptiste ännu inte tala.
Men han hade fötts med en talang som gjort honom unik bland människor.
Det var inte så att de andra barnen hatade honom...
...de kände sig oroliga i hans sällskap.
Snart insåg han att hans luktsinne var en gåva given till honom allena.
När Jean-Baptiste tillslut lärde sig att tala, fann han -
- att det talspråk som används inte på långa vägar -
- kunde uttrycka vad han kände inför alla de dofter han samlat i sitt minne.
Trä.
Bränt trä.
Gräs... vått gräs.
Stenar... Varma stenar.
Vatten... Kallt vatten.
Våta stenar.
Våta grodstenar.
Någonting...
I trettonårsåldern hade madame Gaillard inte plats för honom, så han såldes.
Skynda på!
Tio francs.
Vid första andetaget hos denne man...
Sju och inte ett dugg mer.
...visste Grenouille att hans liv inte var värt mer än det arbete han gjorde.
Oturligt nog för madame Gaillard... blev hennes vinst kortlivad.
Livstiden på garveriet var i genomsnitt fem år.
Men Jean-Baptiste visade sig vara lika ihärdig och tuff som en bakterie.
Han anpassade sig till sitt öde och blev en av de hårdast arbetande.
Slavade på garveriet mellan 15-16 timmar om dagen, sommar som vinter.
Sakta men säkert blev han varse om en värld bortom garveriet.
Där en utopi av outforskade dofter dvaldes inför hans ankomst.
Grenouille.
Följ med oss. Du ska med in till stan för en leverans.
Jean-Baptiste hade segrat. Han levde, och var äntligen i sitt rätta element.
Han valde dem inte. Och gjorde ingen skillnad på om en lukt ansågs vara...
...en dålig lukt och en god lukt. Åtminstonde inte ännu.
Han var girig, och målet var att äga allt som världen hade att erbjuda i doftväg...
...och hans enda villkor var, att dofterna var nya.
Tusen och åter tusen dofter skapade ett osynligt universum av dofter -
- vilka han bröt ner till deras minsta betåndsdel.
Sätt fart!
- Kan vi ta ut skinnen nu? - Visst.
- Vad heter den? - "Amor och Psyche", min nya skapelse.
Är det möjligt att få pröva?
Underbar...
Herr Pélissier, ni är i sanning en äkta artist.
Vad vill ni?
Vill ni köpa några?
Två för en.
Nästa gång du sticker så där slår jag ihjäl dig!
Den natten kunde han inte sova. Flickans förtrollande doft gjorde -
- att han såg klart på varför han kommit till livet på ett så grymt sätt.
Hans förut meningslösa liv hade ett högre syfte.
Han skulle lära sig att konservera dofter...
- så han aldrig mer skulle förlora en sådan underbart sublim skönhet.
Det fanns ungefär tolv parfymörer i Paris under den här tiden.
En av dem, den förut så hyllade italienska parfymören Giuseppe Baldini -
- hade startat sin parfymaffär i mitten av bron som hette "De Pont au Change" -
- när han anlände till Paris för över trettio år sedan.
Baldini hade skapat flera parfymer, på vilka han tjänat sin förmögenhet.
Men nu hade Baldini tappat känslan för parfymer, och var inte längre i ropet.
Han väntade nu på kunder som inte längre kom till honom.
Chenier, där är ni! - Herr Baldini.
-Ta på er peruken. - Ska ni gå ut?
Jag önskar dra mig tillbaka till mitt arbetsrum och jag vill inte bli störd.
Skall ni skapa en ny doft, herr Baldini?
Korrekt. Till greve Verhamont.
Han önskade något som liknade något som hette "Amor och Psyche", tror jag.
Något som en svindlare skapat nere i Rue Saint-Andrés des Artes.
- Pélissier. - Pélissier. Så var det ja.
Amor och Psyche.
- Känner ni till den? - Ja, den doften känner man överallt.
I varje gathörn. Jag köpte er faktiskt ett prov.
Om ni skulle vilja pröva den?
Varför i hela friden skulle jag vara intresserad av att pröva den?
Ni har rätt, det är inget speciellt. Det är i sanning en mycket vanlig doft.
- Jag tror att lime är huvuddelen. - Jaså? Och hjärtdelen?
Apelsinblom, tror jag. Och cederträ i basen, men jag är inte säker.
Jag bryr mig ju inte det minsta om vad Pélissier blaskar runt med i sin parfym.
Naturligvis inte.
Doften jag tänker skapa åt greven, den kommer att bli en veritabel succé!
Det kommer den med all säkerhet att göra, herr Baldini.
Ta hand om affären, Chénier. Och låt ingen störa mig.
Inspiration kräver stillhet och lugn.
Ja...
- Är det något mer ni önskar? - Inspiration.
Giuseppe, du är fortfarande den store parfymören Baldini.
Underbar.
Han gjorde det igen.
Limeolja.
Apelsinblom.
En nypa kryddnejlika?
Nej...
Det kan vara kanel.
Borta.
Kanel.
Kryddnejlika? Nej.
Musk? Nej.
- Vem där? - Jag kommer från Grimals garveri.
Jag har getskinnen ni beställt.
Följ mig.
Du kan lägga dem där.
Hälsa din herre att skinnen är utmärkta. Jag kommer om några dagar och betalar.
Ja, herrn.
Ni vill göra så lädret luktar gott, inte sant?
- Ja det är tanken, hurså? - Med "Amor och Psyche" av Pélissier?
Vem har gett er idén att jag skulle använda någon annans parfym?
Ni har den överallt. I er panna, näsan, på era händer och den stinker.
"Amor och Psyche" är inte bra, den har för mycket rosmarin och sånt här.
Bergamott och patchuli.
Patchuli.
Vad mer?
Det här och så det här.
- Apelsinblom, lime, musk... - Rosmarin.
Blåklint?
- Storax. - Det är i den också.
Du verkar i sanning ha begåvats med en bra näsa, unge man...
Min näsa kan alla lukter som finns, det är den bästa näsan i Paris.
Men jag kan inte namnen, jag måste lära mig dem.
Du avbryter mig inte när jag talar. Du är oförskämd!
Inte ens jag känner till alla dofter.
Att du lyckades hitta alla beståndsdelar i "Amor och Psyche"...
...men allt det betyder är att du har en bra näsa för dofter.
Men bara en äkta parfymör kan finna den exakta formeln -
- vilka ingredienser som använts och i vilket exakt mått.
Kan du säga mig vad formeln är för just "Amor och Psyche"?
Bästa näsan i Paris...
Säg något då! Du kan inte, eller hur?
Och jag ska säga dig varför.
Talang betyder nästintill ingeting.
Det som betyder något är erfarenhet och hård arbete.
Jag vet inte formeln, men jag kan skapa "Amor och Psyche" åt er.
Och jag skulle bara låta dig spilla runt i mitt laboratorium med dyra oljor? Du?
- Ja. - Hör nu noga på.
Vad heter ni?
Jean-Baptiste Grenouille.
Dåså, Jean-Baptiste Grenouille, du ska nu få chansen att bevisa -
- vad du kan och samtidigt lära sig vad ödmjukhet är när du misslyckas -
- vilket du kommer göra. - Hur mycket vill ni att jag ska göra?
- Hur mycket av vad? - Hur mycket av parfymen vill ni ha?
- Ska jag fylla den här? - Nej, verkligen inte!
- Fyll den här. - Ja mästare.
Herr Baldini, ni måste låta mig göra på mitt eget sätt.
Som ni vill.
Tappa den inte! Det är ren alkohol, vill ni spränga hela huset?
Du måste mäta först.
Sluta! Nu är det nog! Sluta genast!
Du kan ju ingenting! Oljorna blandas alltid först, sedan tillsätts alkoholen.
En parfym ska aldrig skakas sådär!
Jag måste vara galen som lyssnade på ditt förbannade struntprat.
Den är klar.
Mama mia...
Det är "Amor och Psyche".
Det är ingen bra parfym, herrn.
Om ni låter mig, så skall jag göra den bättre.
Det här är en riktigt bra parfym
Vill ni inte lukta på den, herrn?
Jag är inte på humör just nu och jag har annat att tänka på. Gå nu.
- Men herrn... - Gå genast.
Kan jag få komma och arbeta för er, herrn?
- Jag ska tänka på det - Herrn...
Jag måste lära mig att ha kvar dofter.
Kan ni lära mig det?
Jag måste tänka på det. Gå nu.
Jag älskar dig.
Du får 50 francs för honom
Grenouille.
Grimals försäljning gjorde stor inverkan på alla tre parter.
Inte minst på herr Grimal själv.
Och för Baldini gjorde hans köp av Grenouille att hans förut -
- avsomnade parfymaffär överträffade sin tidigare storhet.
För Jean-Baptiste började parfymmakarens hemligheter visa sig för honom.
Lyssna nu mycket noga.
Precis som i en orkestersträng, består en parfymsträng fyra essenser.
Noggrant utvalda för deras harmoniska samspel.
Varje parfym innehåller tre strängar. Huvudet, hjärtat och basen.
Vilket blir tolv noter, allt som allt.
Huvudsträngen ger det första intrycket, något som försvinner på några minuter -
- för att göra plats för hjärtsträngen.
Parfymens huvudtema, som dröjer sig kvar i flera timmar.
Så till sist, bassträngen. Spåret som parfymen lämnar.
De gamla egyptierna ansåg att man enbart kunde skapa en riktigt orginell parfym -
- genom att lägga till en extra not. En sista essens -
- som skulle slå ut och dominera alla de andra.
En legend talar om en farao som hittades i sin grav -
- och när graven öppnades efter alla de där tusentals åren -
- släpptes en parfym ut med sådan skönhet och sådan makt -
- att alla i hela världen för en sekund trodde att de befann sig i paradiset.
Tolv essenser kunde identifieras, men den trettonde...
...blev aldrig funnen.
Varför inte?
Vad menar du?
För att det är en legend, träskalle.
Vad är en legend?
Glöm det.
Jean-Baptiste.
- Vad är det? - Jag måste lära mig att fånga dofter.
- Vad pratar du om? - Att fånga och spara en doft för evigt.
- Du menar att konservera. - Ja, lär mig det.
Lugna dig, min pojke. Först har vi arbeten att utföra.
"Varelsers själ är deras doft." Det var ni som sa det, herrn.
Jag gör hur många parfymer ni vill, bara ni lär mig hur man konserverar.
Kan ni göra det?
- Naturligtvis. - Så lär mig allt ni kan.
Så ger jag er världens bästa parfym.
Tänk dig Jean-Baptiste, 10.000 rosor för att skapa ett uns av essentiell olja.
Det var de sista!
Nu måste du låta dem luftas ordentligt, så att inte bladen underst ruttnar.
Jag förbereder destilleringen.. Var försiktig så de inte skadas.
De måste gå sin död till mötes med sin doft intakt.
Perfekt. Hjälp mig nu att lyfta på locket.
Temperaturen är ett av de viktigaste elementen, och när kvicksilvret är här -
- är temperaturen perfekt och doften stiger gradvis.
Den här apparaten har jag själv uppfunnit.
Du kommer nu se hur kallt vatten pumpas härigenom.
Vilket tillåter essensen att kondensera, till den till slut...
...kommer fram hit.
I Grasse hade vi bara den friska luften att arbeta med.
Grasse, vilken stad.
Dofternas Rom. Parfymens förlovade land.
Ingen kan kalla sig en äkta parfymör -
- förrän han bevisat sitt värde där.
Ingen fara, det händer hela tiden.
För Grasse.
Herrn.
Rosens innersta väsen.
Jean-Baptiste.
Vad är det?
- Vad har du gjort? - Ni ljög.
- Ursäkta? - Ni ljög för mig.
Hur vågar du tala så till mig?
- Ni sa att man kan fånga alla dofter. - Det man man också.
Vad känner ni för lukt?
Ingenting.
- Vad väntade du dig för doft? - Glas.
- Men glas luktar inte. - Klart att det gör. Vad luktar detta?
- Jag känner ingenting. - Det är lukten av koppar.
Försökte du destillera kopparlukt? Järn, glas, koppar...
Vad mer har du prövat?
Nej!
Har du blivit komplett galen?
- Ni sa att jag skulle experimentera. - Experimentera...
Inte med en katt!
Vad är du för sorts människa egentligen?
Man kan inte destillera lukten av katt, lika lite som doften av dig eller mig!
- Kan man inte? - Nej, naturligtvis inte!
- Han är döende. - Finns det inget ni kan göra?
- Nej, tyvärr. - Nej, han får inte dö!
Avgiften är 50 francs.
Du kan inte göra så här mot mig, dö inte för mig... inte ännu.
Finns det...?
Något annat sätt att konservera dofter, förutom destillering?
Jean-Baptiste...
- Finns det det? - Jag tror faktiskt att det gör det.
Vad är det?
Det är en konst som kallas enfleurage.
Lär mig det.
Inte ens jag själv vet inte hur man gör.
Kan jag lära mig det i Grasse?
- Tja, jag... - Kan jag det?
Var annars än i Grasse...?
Inom en vecka var Grenouille frisk. Men för att få resa till Grasse -
- och söka arbete, var han tvungen att ha de rätta respappren.
Baldini erbjöd sig att ge dem till honom, mot det enda villkoret -
- att Grenouille lämnade honom 100 formler för nya parfymer.
Detta gjorde Grenouille ingenting. Han hade kunnat ge honom 1000 formler.
På morgonen för Grenouilles avfärd, kände sig Baldini nöjd.
Äntligen kände han att alla de år av hårt arbete gett utdelning.
Han kunde inte minnas en bättre dag.
Djupt tillfredsställd somnade han om, för att aldrig mer vakna till detta liv.
För varje steg Grenouille tog bort från staden, desto gladare kände han sig.
Luften blev klarare och renare.
Till sist kunde han andas fritt.
Två vägar ledde till Grasse. Den ena ledde genom byarna -
- medan den andra gick över berg och kullar, ner till Provence.
Valet var enkelt.
Hans näsa tog honom högre, och allt längre bort från mänskligheten.
Allt närmre den totala isoleringen -
- och avskildheten från mänskligheten.
Grenouille trodde sig ha hittat en plats på jorden som nästan helt -
- hade avsaknad av lukt.
Runt honom vilade nu bara lukten av kalla döda stenar.
Själva platsen verkade helig.
När han inte längre distraherades av det utanför, kunde han se in i sin existens.
Och fann den vara superb.
Efter en tid hade han nästan glömt av sina planer och besatthet.
Och hade kanske gjort det helt och hållet.
Det fanns tusen dofter i hans kläder. Lukten av sand, sten och mossa.
De luktade till och med av korven han ätit för flera veckor sedan.
Endast en enda lukt saknades.
Hans egen.
För första gången i sitt liv insåg Grenouille att han inte hade någon doft.
Han insåg att han hela sitt liv inte varit någonting för någon.
Det han nu kände rädsla inför, var hans egen bortglömdhet.
Det var som om han inte existerade.
Följande morgon hade Grenouille en ny plan.
Han skulle fullfölja sin resa till Grasse.
Där skulle han inte bara visa att han faktiskt existerade -
- utan att han var någon. Någon speciell.
Och med detta beslut, verkade det som om gudarna äntligen log mot honom.
Laura?
Jag kommer, pappa.
- Dig har jag inte sett förut. - Det är min första säsong.
- Plockar man ihop, så blir det roligare. - Det sägs att du plockar allt du hittar.
Dåre! Hur många gånger har jag inte sagt att du inte ska pressa in blommorna?
Se hur Grenouille gör.
Se hur skickligt han hanterar dem. Hela konstarten enfleurage går ut på -
- att blommorna skall dö långsamt.
Hantera dem som du hanterar en kvinna. Håller ni inte med, Druot?
Om ni säger så, madame.
Du, förbered rosorna.
- De behöver mer tid. - Du gör som jag säger.
Sluta.
Jag är inte på humör.
- Är du säker? - Klart att jag är säker.
Jag sa...
Nej.
Som du vill.
Lucien?
- Du måste resa upp stegen! - Gör det själv!
Lucien?
Rosor till madame Arnulfi. Är hon här?
Hon är upptagen.
Vilket slöseri att koka dem, eller vad nu nu gör med dem.
Vad gör egentligen med dem?
- Värmer upp dem i djurfett. - Varför då?
Fettet kapslar in doften.
Vad händer sen?
Jag samlar ihop det och destillerar det innan...
Innan vad då?
Innan jag blandar i alkoholen och andra essenser. Rör ingenting!
- Vad är det i den? - Ingenting, bara blommor.
- Får jag se? - Nej.
Jag har saker att göra, så ni måste gå nu.
- Seså, låt mig se... - Rör den inte.
- God morgon, madame. - God morgon.
Varför har du täckt över tanken?
Det är ett experiment, madame. Skyddas blommorna från dagsljus kan -
- doften konserveras bättre
Säger ni det så.
Följ med mig så ska vi se över din herres konto.
Att konservera deras doft bättre...?
Jag känner nästan ingenting.
Då var mitt experiment ett misslyckande.
Se till att det är sin egen tid du spiller av, och inte vår.
Hur mycket ska jag betala?
Det beror på vad du vill göra.
Vad är det där?
Jag skapar en parfym.
Lägg er ner är ni snäll.
Det känns avskyvärt.
Det är bara djurfett som ska kapsla in er doft.
Skapar en parfym va?
Erkänn, du får ut nåt av allt det här, inte sant?
Jag tycker om mitt arbete.
Håll armen stilla.
Tänk inte ens tanken att binda mig.
Håll ut armen är ni snäll.
- Nog för att jag mött några konstiga... - Bara slappna av.
- Du heliga moder, vad är det där? - Att skrapa av fettet med.
- Är du galen? - Slappna av, annars förstör du allt.
Om du är rädd stinker du, och då blir parfymen förstörd.
Jag har fått nog...
Ta era pengar och försvinn.
Hur ska jag få bort den här sörjan?
Ut härifrån!